Allt jag vet...
vet jag bara för att jag har älskat.
Leo Tolstoj - Krig och fred
Svensk text: Toya, vic och robin8
www.SweSUB.nu - För bättre texter
GODSET JASNAJA POLJANA TOLSTOJS HEM, 1910
Leo Tolstoj, författare till "Krig och fred" och "Anna Karenia"-
-är världens mest hyllade författare.
Älskling?
Han avvisar egendomsrätten och förespråkar passivt motstånd.
En del ser honom som ett levande helgon.
Älskling.
Han fokuserar på att sprida sin doktrin och tillsammans med sin vän-
-Vladimir Chertkov bilda den världsomfattande rörelsen Tolstojanismen.
TOLSTOJANERNAS HÖGKVARTER I MOSKVA
Men sex då? Du är 23 år.
Det är väl ingen lätt ålder för avhållsamhet?
Jag vet att Tolstoj ogillar sexuella relationer.
Faktum är att han föraktar dem.
Jag vill inte vara övertydlig men förra sommaren-
-anställdes en betjänt och han fördärvade två husor.
Han var mycket upprörd.
Det blir inga problem med mig. Jag är vegetarian.
Jag lever i celibat och är även en vegetarian.
Det är en stor gåva att få bli Tolstojs privata sekreterare.
Snälla Vladimir Grigorevich, jag förstår vilket privilegium positionen innebär.
Sedan jag blev en Tolstojan har jag varit angelägen om att lära-
-diskutera idéer, att fullända min själ.
Ja men...
Vi har mycket att göra om vi ska få ut hans arbete till folket.
- Vi? - Ja, vi.
Tänk om vi kan uppmuntra passivt motstånd.
Tänk dig Valentin...
Tusentals av vanliga ryssar...
...som gör sig kvitt åratals av politiskt och andligt förtryck.
- I sanningen och frihetens namn. - Sanning och frihet, ja.
Men det finns många fiender.
- Fiender? - Följ med.
Tsarens polis... De kommer att skugga dig när du går-
-och kyrkan kommer att göra allt för att få honom tillbaks in i fårskocken.
Sen har vi förstås grevinnan.
Hennes envisa hängivenhet för egendomsrätten-
-hennes offentliga kritik mot vår rörelse.
Men det han behöver är en intellektuell man som du.
Någon som förstår hans mål.
De låter inte mig träffa honom, jag hålls i husarrest.
Jag har ett till uppdrag åt dig.
Jag vill att du för dagbok åt mig.
Jag behöver veta vad som sker i Jasnaja Poljana.
Alla besök, vad som sägs om copyrighten på hans arbete-
-kontakter med kyrkan och allt som grevinnan säger.
- Allt? - Hon är mycket farlig.
Lycka till min son och kom ihåg vad jag sa.
Skriv ner allt.
God morgon grevinnan.
- Filmar du? - Ja.
Grevinnan?
Även om mitt hjärta slutar slå, ska jag rida idag.
- Din puls är mitt ansvar. - Nej, det är mitt.
Jag insisterar på att du då bär en rock, det är kallt idag.
Det här är outhärdligt! De här människorna är parasiter!
"Grevinnan Tolstoj stöts bort av maken, de pratar nästan inte med varandra."
De skvallrar om oss i Paris.
''De delar inte samma åsikter om religion eller politik.''
- Är det felaktigt? - Det är inget som angår dem.
Vad gör du? Skriv inte ner allt vi säger.
Dushan Petrovich klottrar igen.
Varför insisterar du på att klä dig så där?
- Som vad då? - Som en herde.
Det var inte meningen att förolämpa dig.
Men för guds skull du är ju en greve.
- Vart är du på väg älskling? - Jag ska ta en ridtur med Sasha.
Du glömde din rock.
- Är du så otålig Dushan? - Ja, för du tar inte hand om dig själv.
TELYATINKI TOLSTOJANISTISKT KOLLEKTIV
Telyatinki skapades av Vladimir Grigorevich som ett center för rörelsen.
Alla är jämlika här, som Tolstoj har lärt oss.
Det här är en plats för friheten.
- Det är en vacker dag. - Ja, men vi får betala för den.
Redskapsboden är där, där är mötesplatsen och här är studenthemmet.
Jag hittade den!
God eftermiddag.
Du förväntas vara på Jasnaja Poljana direkt på morgonen.
Du måste iväg tidigt.
- Jag ser fram emot det. - Ja, du är lyckosam.
Vi är alla avundsjuka.
- Vi ses imorgon bitti. - Om det finns tid.
Och andas ut...
ln...
Kan du komma Emma? Vi behöver dig i huset.
Kom in.
- Jag tog med ett glas te. - Det var snällt av dig.
Det är din första dag här, så njut av den.
Träffade du Sergeyenko?
Ja igår kväll.
- Vad tyckte du? - Han verkade vara mycket uppriktig.
Tack.
- Vad? - Är det verkligen vad du tycker?
Jag menar att jag har precis anlänt. Vad var ditt namn?
Masha... Men du bör fortfarande säga vad du tycker.
Och inte bara om honom. Det borde alla göra.
Ja.
Ursäkta mig.
Tack så mycket för teet.
Han är en dyster, gammal, sorglig, tjurskalle, men ja, han är uppriktig.
Hallå?
Ur vägen.
Hallå?
Ursäkta mig.
- Är du den nya sekreteraren? - Ja. Valentin Fedorovich Bulgakov.
Pappa är ute. Du kan vänta där uppe i biblioteket.
Jag är så glad att du är här.
Jag är så glad.
- Prosit. - Förlåt mig, det är en förargelse.
Ibland nyser jag när jag blir nervös.
Ja.
Vladimir Grigorevich har redan skrivit utförligt om dig.
Jag behöver inte det där. Vad jag behöver är din hjälp.
Mitt manifest mot regeringen är ett hårt arbete.
De begår idiotiska övergrepp snabbare än vad jag kan katalogisera dem.
Och sen har vi den nya boken, kompendiet.
Vladimir Grigorevich berättade om den. Han sa att du menar-
-att alla religioner delar en gemensam sanning.
- Det är väldigt spännande. - Nej, inte en sanning-
-utan samma grundsten och kan du gissa vilken?
Kärlek, kärlek, helt enkelt.
Men nu vill jag prata om dig.
Hur mår du, gick resan bra? Varsågod och sitt.
Jag föddes på den där soffan. Nej, nej, sätt dig ner.
Jag, min bror, mina barn... i alla fall fem eller sex av dem. Precis här.
Gratulerar.
Jag har läst dina uppsatser.
Hur fortskrider arbetet?
Vad är det min pojke?
- Åh, jag har gjort dig upprörd. - Nej.
- Var det soffan? Det är bara en soffa. - Soffan är underbar.
Jag... Jag är så lycklig.
Du är så snäll mot mig.
Du förstår jag är ingen och du är Lev Tolstoj.
Och du frågar om mitt arbete.
Jag hämtar ett glas te till dig. Vila du.
För det finns arbete att göra för oss båda, tillsammans!
Ja... Ja... Bra.
Den här maskinen är märklig.
De har ingenting mamma.
Det är inte bristen på mark som gör dem fattiga.
Det är för att de saknar viljestyrka och dricker för mycket.
Jag föreslår inte att de ska få mark.
Men privata egendomar är roten till problemet.
- Vi borde ge bort vår. - Och ge den till vem?
Ja, precis. Det här är löjligt. Bara för att bönderna är fattiga-
-så skulle de ha en bättre moral?
Jag tror att rikedom korrumperar alla. Ja det gör jag.
- Det är en av rörelsens hörnstenar. - Åh herregud, jag vet allt om rörelsen.
Om bönderna hade pengar, så skulle de inte omge sig med fotfolk-
-som kostar 10 rubler i månaden.
Nej, de skulle spendera dem på sprit och horor.
Valentin Fedorovich, vad tror du?
Tror du folk kommer äta medan vuxna män passar upp folk om 50 år?
Jag... jag tror det är bra.
- Prosit. - Sluta klottra.
Ni tror alla att han är Kristus eller hur?
- Han tror att han är Kristus. - Det är jag inte...
Jag tror inte att Lev Nikolayevich är Kristus.
- Kristus är Kristus, men... - Men vad?
Jag tror att han är en av profeterna. Gud talar genom honom.
- Jag känner igen kadensen i hans röst. - Herregud, det här är outhärdligt.
Inte konstigt att jag känner mig ensam. Jag är omgiven av idioter.
- Mamma nu är du löjlig. - Är jag?
Jag måste lyssna på allt prat om kärlek, Gud och jämlikhet-
-och mycket väl veta att greve Generositet här-
-är på väg att ge bort allt vi äger.
Varför fortsätter du tjata om det här?
Varför ska vi dra nytta av det arbete jag gör nu?
Det är endast för folkets skull.
Sluta att skriva! Sluta med att skriva nu!
Som ett försvar för min gåva, låt mig ge en demonstration.
Den är verkligen ganska anmärkningsvärd.
Det är... Det är din röst!
Det är underbart, underbart!
Det är tröttsamt.
En annan uppfinning kommer att ersätta den.
Snälla ursäkta mig.
Jag är rädd för att Lev Nikolayevich är lite av en luddit.
Det var bättre.
Så fint.
Det är verkligen fint.
Brukar dina föräldrar tala så rakt med varandra?
Mamma förstår inte min pappas mål-
-sen hans arbete som romanförfattare blev sekundärt.
Hans engagemang för det andliga livet väcker anstöt hos henne.
De har bråkat om det i åratal.
Jag är säker på att hon menar väl.
Jag ser en fin ung man framför mig, klara ögon, fina ansiktsdrag,
-ganska så stilig på ett underligt sätt.
- Tack, grevinnan. - Snälla, kalla mig Sofia Andreyevna.
Vi är inte formella här, som du säkert har märkt.
Det är många unga män som förstör sitt fina utseende genom löst leverne.
Men du... du är en äkta Tolstojan, det ser jag.
Tack. Jag beundrar er make ofantligt.
Så bra, utmärkt. Det tycker han om.
Hans idéer är fantastiska. Social rättvisa, själva begreppet...
Ja, han är mycket tacksam för hjälpen du gett honom. Han sa det själv.
Han blev nog överraskad över att en ung man som du är så flitig.
När han var i din ålder bedrev han otukt i Kaukasus.
Han kunde inte få nog av det. Ja, han skrev allt om det.
Han till och med gav mig en kopia så att jag kunde läsa alla detaljer.
- Vill du ha mer sylt? - Ja, tack.
- Har du läst "Krig och fred"? - Ja, många gånger.
Två gånger.
När Lev skrev den... det var länge sen-
-långt före Chertkov skapade det avskyvärda Telyatinki-
-med all den där falska religionen och revolutionärt nonsens.
- Vad tycker du förresten om Chertkov? - Jag tycker han är...
Jag tycker att han har gett mig en fantastisk möjlighet.
Du ser väl vilken uppblåst fåne han är? En självupptagen, puritansk idiot!
Det har varit ganska behagligt sen han blev inlåst i sitt hus.
När han skrev den, i mitten av 60-talet-
-brukade jag få sidor att kopiera varje dag-
-eftersom jag var den ende som kunde läsa hans handskrift.
- Jag kopierade Krig och fred sex gånger. - Sex gånger.
Jag förstod också hans intentioner.
Varje eftermiddag diskuterade vi förändringar och jag sa till honom-
''Natasha skulle aldrig säga så till Prins Andrej, ingen kvinna skulle det.''
Eller... "Pierre framstår som en dumbom."
"Han är ingen idiot.'' Du vet saker som det.
Men jag räknas inte mer.
Du måste hjälpa mig, Vladimir Fedorovich.
Valentin Fedorovich.
Jag vill bara det som är bäst för min familj-
-jag själv kan tolerera situationen-
-men jag kan inte bara se på medan de stjäl mina barns arv.
Jag tror inte att någon vill göra det. Jag menar...
- Stöld går emot Tolstojanismen. - Jag har en liten present till dig.
Det är en dagbok. Alla borde alltid föra en dagbok.
- Ja, det är en populär sak här. - Du retar oss.
- Jag litar på att du skriver sanningen. - Det kommer inte att bli så lätt.
Nonsens, du har lyssnat på dina vänner i Telyatinki.
Skriv bara vad du ser omkring dig.
Vad du ser.
- Är du klar för idag? - Ja, han behövde inte mig mer idag.
Så jag tänkte att jag kommer tillbaka hit och ger er ett handtag.
Vet du att Lev Nikolayevich ser sig själv som liberal-
-men han gillar inte att kvinnor utför kroppsarbete.
- Är inte det reaktionärt? - Nej, jag tycker det är rart.
Jag tycker att du är reaktionär.
Vad pratar ni om?
Vi...
- Varför rodnar du? - Det gör jag inte.
Vi pratar om mig.
- Verkligen? - Ja.
Han vill veta om min familj, uppväxt, min relation till gud och till kvinnor.
Vilka relationer är det?
Det går bra.
Bra gjort.
Jag hade en älskare innan jag kom hit.
Han var rektor på skolan där jag undervisade.
Han var gift, lyckligt gift. Det var svårt.
- Vi kunde bara älska i skolan. - I skolan?
I gymnastiksalen efter att flickorna hade gått.
Jag förstår.
- Har jag gjort dig upprörd? - Nej.
Nej jag tycker att... Jag... Jag uppskattar din ärlighet.
- Men du ogillar mig? - Nej!
- Jag ser det i dina ögon. - Inte alls.
Nej, sexuellt beteende...
och samlag... hur två män eller två kvinnor-
-eller män och kvinnor, djur, förenar deras fysiska delar-
-är fullkomligt neutralt för mig.
Lyssna på dig själv. Du är dryg, precis som Sergeyenko.
Varför skulle de annars ha anställt dig?
- Det där var inte rättvist. - Det struntar jag i, det är sant.
- Det får räcka, nu går jag. - Gör som du vill.
Valentin Fedorovich?
Ja?
Du glömde din häst.
Ja.
Var är pappa?
Jag hade en dröm i natt, om en tatarisk flicka jag kände under kriget.
- En flicka som dog? - Nej en flicka som jag hade samlag med.
Ibland gjorde vi det två gånger per dag.
- Atjo. - Prosit.
Jag kommer aldrig att glömma vår tid tillsammans.
Våra kroppars positioner och smaken av henne.
Det var länge sen, plåga inte dig själv.
- Plåga, du är oskuld eller hur? - Ja, jag försöker att...
Att vara en god Tolstojan? Jag kan försäkra dig om att jag inte är det.
Du ska tänka dig för två gånger innan du ber mig om råd.
Plåga.
Hon hette Kalya.
Hon är en gammal kvinna nu. Vitt hår, gammal kropp, som jag.
Kommer knappt ihåg mitt namn skulle jag tro.
Hon kan också vara död.
- Tror du att det hade en betydelse? - Vad menar du?
Jag menar den där lilla romansen.
Fanns det en mening med den?
Jag tror man kan säga...
Jag har läst att du säger att den fysiska kroppen inte är verklig.
- Att allt är en illusion. - Jag säger mycket, men vad säger du?
Vad tycker du?
Jag vet inte.
Jag vet inte heller.
Känner du doften?
- Syren. - Ja precis, syren.
Doften blir starkare när solen går ner.
Pappa!
Han är fri... han är fri! Han kommer tillbaka!
Min vän.
Han har kommit för att försöka få din far att ändra testamentet-
-att ge copyrighten som en gåva till mänskligheten.
Pappa är inte vid sina sinnens fulla bruk och kan inte försvara sig mot tjuvarna.
Du är en fin son, min älskling.
Inget av den här falska kyskheten eller påhittade religionen.
Jag önskar att alla mina barn hade blivit som du.
Vladimir Grigorevich, vilken överraskning!
Sofia Andreyevna.
- Vad roligt att träffa dig. - Det gläder mig.
Kom, min vän.
Vi har mycket att tala om.
Trevligt att ha en stund med dig ensam, Valentin.
- Det verkar vara nåt missförstånd. - Vad menar du?
Du skickar oändliga kommentarer på Tolstojs texter-
-och det är väldigt intressant, men inte så användbart.
Jag måste få veta vad som pågår runt Sofia Andreyevna.
Du ser väl hur gärna hon vill undergräva sin mans intentioner.
Det är inte så uppenbart för mig.
Den kvinnan förstår sig inte på vad vi gör.
Vi vill bara distribuera Tolstojs texter till så många som möjligt.
Mina tjänster för mästaren begränsas om jag inte vet vad som pågår.
Rörelsens överlevnad hänger på det.
- Uppskattar du vårt arbete? - Ja.
- Idealen vi delar. - Det är därför jag är här.
Väldigt bra.
- God morgon, älskling. - God morgon.
- Får jag göra dig sällskap? - Självklart, älskling.
Det är helt sinnessjukt hur folk gör åtlöje av dig.
- Vad pratar du om? - Till och med bönderna-
-jag hörde dem skratta i ladan.
Vad skrattar de åt?
Faktumet att du förälskat dig i en tjock, medelålders smickrare.
Din passion för Chertkov har blivit ett stående skämt.
Jag har stor tillgivenhet för Vladimir Grigorevich.
Låt dem skratta om de finner det så underhållande.
Det är inte underhållande. Det är sjukt och onormalt.
- Du följer vartenda ord han säger. - Vi har mycket gemensamt.
Ni har inget gemensamt.
Du är ett geni, han är en smickrare och är pervers.
För att han förstår vad jag vill åstadkomma?
För att han försöker hjälpa mig?
Han bara utnyttjar dig, du verkar inte se det.
- Det här är absolut nonsens. - Den där skallige, tjocka idioten...
Det är omöjligt för dig att inte störa mig.
Lämna mig ifred, för guds skull. Du är som ett bortskämt barn.
- Älskar du mig, Leovochka? - Självklart.
- Varför förråder du mig då? - Vad får dig att säga det?
På grund av testamentet.
Det nya testamentet.
Det finns inget nytt testamente.
- Har Chertkov det? - Det finns inget.
Det är väl därför han är här?
Ni pratar och planerar för ett.
Du har inget hjärta för dem som verkligen älskar dig.
Du blir hellre förledd av bedragare och lurad av smickrare-
-allt i kärlekens namn. Du kan inte ens älska dina barn.
Du kan inte ens älska mig. Var är det?
Det finns inget nytt testamente!
Lova mig att det aldrig kommer att göras ett.
Jag har berättat sanningen.
Låt mig arbeta nu.
Kan du göra det?
Jag får väl slänga mig under ett tåg. Fru Tolstoj blir Anna Karenia!
- Tidningarna kommer att gilla det. - Det här är outhärdligt.
Du behöver ingen man, du behöver en grekisk kör!
- Flytta på din bok. - Va?
Förlåt.
Är det okej?
Vad är det?
- Vad är det? - Är du verkligen oskuld?
Jag retas bara.
- Det var underbart. - Jag kan göra det igen.
- Låt mig försöka igen. - Det var underbart.
- Menar du allvar? - Ja.
Håll om mig.
Förlåt mig.
Hej.
Varför kom du hit, Masha?
Vad menar du?
Du följer inga regler här.
Det handlar inte om regler. Inte för Tolstoj i alla fall.
Valentin Fedorovich.
- Vad är det? - Öppna dörren.
Det är olägligt just nu.
Lev Nikolayevich är där nere. Han vill träffa dig.
Säg åt honom att jag kommer alldeles strax.
Ja och säg till Maria Filipovna att vi behöver henne i köket.
- Om jag ser henne gör jag det. - Om du ser henne ja...
Om ni ska bete er som kaniner kan ni flytta ut i skogen.
Jag går först. Ge mig fem minuter.
Kom här, min pojke.
Du är underbar, helt underbar.
Du med.
Se på kärleken inom honom. Det är som...
Jesus lidande för barnen.
Jag vet att en gammal man är ful.
Kom och kyss mig!
Vem har vi här då? Maria Filipovna.
Ni ser så friska ut. Livet här håller uppenbarligen med er.
Prosit. Vad är du nervös för nu?
Slå er ner.
Masha, min sköna.
Valentin har berättat att du är Telyatinkis skatt.
Han påstår att du är en väldigt begåvad lärare.
Vi är glada att ha dig här.
- Vad håller du på med? - Vad menar du?
Du dödade precis ett levande ting.
Har du nåt att tillägga?
- Det är absurt. - Vad säger du?
- Det var bara en mygga. - Ursäkta honom, han vet inte bättre.
Han är en bättre Tolstojan än jag.
Det är inte budskapet vi vill förmedla.
Varsågod, sätt dig.
Pappa, från mor:
''Rysliga nerver. Stopp. Sömnlöshet. Stopp.
Puls 100. Stopp.
Snälla, kom hem.''
Är du sjuk eller vad är det?
Jag mår bättre nu när du är här.
Du vet, det här är inte bra. Du skrämde alla.
Verkligen? Jag tror dig inte. Inte du.
Jag är din lilla fågel, du vet vilka ljud jag gör.
Då antar jag att de var ett rop på kärlek.
Det förde dig tillbaka till mig.
Varför? Varför gör du det?
Vi bor på landet och du insisterar på att göra det till ett operahus.
- Vad är fel med lugn och ro? - Titta på mig!
Det här är jag. Det här är den du gifte dig med.
Vi kanske har blivit äldre men...
Jag är fortfarande din lilla höna och du min stora tupp.
För guds skull.
Låt mig få dig att gala.
Kom igen, låt mig få dig sjunga.
Nej, nej.
Låt mig få dig sjunga.
- Älskar du mig? - Det gör jag.
Jag vill att du älskar mig.
Det gör jag.
Masha.
Du tittade inte ens på mig.
- Det var svårt inför de andra... - Det var inte svårt i sängen-
-när det bara var du och jag framför gud.
- Jag la inte märke till honom. - Fick jag dig glömma honom?
Ja, för ett ögonblick glömde du reglerna och kom ihåg kärleken.
- Du får det låta så lätt. - Det är lätt.
Det vi gjorde är vad män och kvinnor gör.
Det är vad de har gjort, vad de kommer att fortsätta göra.
Vi rörde vid varandra.
När vi var nära varandra så var det något mellan oss.
Något äkta.
Och vad sviker du då? Ingenting.
Men du är rädd. Alla dina idéer.
Hon vill fråga dig om det nya testamentet.
Hur vet hon ens om att det finns?
Hon påstår att Lev Nikolayevich lät henne titta på utkastet.
Han tänker uppenbarligen inte klart.
Och nu måste vi brottas med hennes småaktiga grepp.
- De framstår inte så för mig. - Ursäkta?
Han är hela hennes liv. Gärningen är enligt henne bådas verk.
Och du är hennes förespråkare? Hennes berömdhet har påverkat dig.
- Jag oroade mig för det. - Jag pratar bara om deras förflutna.
- Inget annat. - Vi måste träffa henne.
- Låtsas som inget hänt. - Inget har hänt.
Till slut hedrar du oss med ett besök, Sofia.
Jag är nyfiken på hur det går här på Telyatinki.
- Vad är det? - Din mustasch är...
Det är bara lite fel på vaxet.
Låt mig gå direkt på sak, Vladimir. Jag vill inte vara din fiende.
Tvärtom gläder det mig att min man hittat en vän som-
-förstår och delar hans ideal.
Jag vill bara vad som är rimligt.
Jag vill ha möjligheten att utvärdera det nya testamentet.
Om du inte misstycker kan vi säkert vara vänner.
Du är väldigt vänlig, men jag kan inte hjälpa dig.
Inte utan specifika instruktioner från din man.
Han har samtyckt eller hur Valentin?
Det krävs mer än ett vittne för att ändra min åsikt.
Men självfallet talar jag med Lev vid första bästa tillfälle.
Nåväl.
Jag vill att vi ska vara vänner Sofia. Lev är det dyrbaraste i världen för oss.
Vi borde försöka komma överens. Ge honom lugn. Låta honom arbeta.
Ja.
Vill du vara snäll och göra mig sällskap till huset Valentin?
Jag ledsagar grevinnan till huset och är tillbaka till kvällsmat.
Masha kommer att bli överlycklig.
- Du döljer nåt för mig, Valentin. - Gör jag?
Du kan berätta allt för mig.
- Jag älskar kärlekshistorier. - Det är ingenting.
- Är en kvinna i ditt liv ingenting? - Masha är en vän.
- En älskare? - En väldigt bra vän.
Du glömmer att jag är en erfaren läsare-
-så jag kan läsa ditt ansikte, varenda bokstav.
- Det är underbart klart. - Verkligen?
Älskar du henne?
Jag tror att jag kanske gör det.
Det är inget de skulle förstå, min mans så kallade lärjungar.
De har aldrig förstått ett ord av det han skrivit.
Vad vet de om kärlek?
Försök att vara effektiva, gör jobbet och gå tillbaka.
Förlåt.
Förlåt mig. Skrämde jag dig, är du okej?
- Ja. - Förlåt mig.
Jag tog mig tillbaka så snabbt som möjligt.
Det var en underlig dag. Lev Nikolayevich är...
Jag älskar att lyssna på honom, men idag kunde jag inte koncentrera mig.
Allt jag kunde tänka på var du.
- Jag tror jag förvirrat dig. - Nej.
- Jag tror jag förvirrat oss båda. - Nej.
Jag var dum.
Jag var rädd, men jag är inte rädd längre.
Masha.
Jag älskar dig, Masha.
Masha.
I mitt hjärta har jag utfört parningsakten flera gånger.
Du måste förstå att det aldrig var som med dig.
- Jag väntar väl på dig då. - Gör du det?
Ge mig den.
Vad skrattar du åt?
Det är fel på vaxet.
Jag tycker jag är lik honom.
- Du är lycklig. - Så klart jag är.
Älska och bli älskad. Det är den enda sanningen.
Sa han så?
Ja, Tolstoj sa så, men nu säger jag det.
Jag säger det för att du får mig att förstå det.
Jag tittar in i dina ögon och ser framtiden.
Du är den modigaste jag nånsin träffat.
Du förvånar mig.
Du tror mer än vad jag trodde var möjligt.
Jag älskar dig.
Du är äkta, Valya.
Du är vad jag kom för att finna.
Ivan, vem är det som bär den där hemska parfymen?
Jag förstår att det är svårt. Det är en känslig situation.
Den här vägen.
Vi måste diskutera det här nu, det kan inte vänta längre.
Vad som än händer får mamma inget veta.
Jag vill inte medge det, men grevinnan blir farligare.
Inte farlig. Hon vill familjen väl.
Och vi vill mänskligheten väl.
- Du har varit mer än rimlig. - Har jag?
Självfallet. Hon kontrollerar redan inkomsterna från din egendom.
Snälla, lyssna på honom. Han vill oss bara väl.
Vi talar bara om rättigheterna till dina verk.
Med all respekt, grevinnan vill bara tjäna pengar.
Hon är min fru, hon är en del av mig. Vi har varit tillsammans länge.
Du är mer än en man och en far. Det måste hon förstå.
Folkets bästa är detsamma som ditt. Du tillhör dem.
Hon kommer aldrig att förstå.
Vad gör hon?
Hon är instabil. Hon är troligen sjuk.
- Det är mer än troligt, tyvärr. - Du måste vara realistisk.
Hennes beteende är oerhört oroväckande.
Tror du verkligen hon är lämpad att ha sista ordet i testamentet?
Hur vågar du...
Vad sysslar du med?
Ni konspirerar mot mig allihop, i mitt eget hus också!
Jag födde tretton av dina barn.
Hur kan du svika mig så här?
Kan någon hjälpa mig upp.
Sätt igång.
Varför ger du honom inte allt vi har. Din tjocka lilla stjärtgosse!
"Vad blir det, min älskade älskling, min Vladimir Grigorevich?
Min hustrus hjärta på ett fat? Hennes njurar, med salt?
Självfallet, kära Chertkov. Vad som än gör dig nöjd.
Porslinet, fastigheten, rättigheter på allt jag nånsin skrivit?
Allt för dig, min sköna."
- Ge den till mig. - Nej
- Ge mig den, din lilla vessla! - Sofia!
Ge mig den!
Kan jag få...
- Kan jag inte få... - Du tar kål på honom, mamma.
Men det är väl vad du vill. Du vill att han dör.
Det är okej, få ut honom härifrån.
Du lurar inte mig för fem öre.
Jag vet precis vad du gör.
Jag vill se testamentet.
Det är min rätt som hustru, under Guds åsyn.
- Vad är du rädd för? - Dig.
Jag är rädd för dig.
Tidningarna är blodtörstiga, Sofia. Jag kan rasera dig om jag så önskar.
- Du gör det lätt. - Säg vad du vill. Förstör för oss!
Jag har för mycket respekt för Lev Nikolayevich! Du har tur!
Varför kan inte min man se dig för den du är?
Om jag hade en fru som du, hade jag sprängt skallen av mig.
Eller åkt till Amerika.
Jag hoppas du mår bättre.
Gillar du operan?
Ja.
Jag är ledsen för allt.
Den här arian är så vacker.
Det handlar om en kvinna som blivit övergiven av mannen hon älskar.
Alla finner det väldigt rörande...
I operan.
Vårt liv tillsammans har blivit outhärdligt.
- Sätt dig, Valentin. - De väntar på mig på Telyatinki.
Njut av din måltid. Vi är lite osams, som alla gifta par.
Trots att jag har goda skäl, så har jag aldrig slutat älska dig.
- Givetvis. - Men du gör det inte lätt.
Varför ska det vara lätt? Jag är ditt livs bedrift, och du mitt.
Det är vad kärlek handlar om.
- Jag borde gå. - Nej, sätt dig ner.
Är det vad kärlek är?
- Förvånar det dig? - Jag trodde det skulle vara tystare...
Prosit. Men han har rätt.
Om vi inte kan leva ett hederligt lugnt liv, om jag inte kan arbeta-
-i lugn och ro så ger jag mig av.
- Ge dig av? - Inte till Chertkov, men jag går.
- Vart då? - Dushan säger att du tar kål på mig!
Gör det då! Åk vart du än behagar!
Jag hatar dig!
Jag hatar vad du har blivit.
Dushan!
- Grevinnan... grevinnan? - Är hon okej?
Sofia? Öppna dina ögon Sofia.
Öppna dina ögon.
Åh, min rygg.
Du låg på en gaffel.
Sitt upp så blir du genast bättre.
Om du vill vara så vänlig och ta henne till övervåningen.
Kom här, grevinnan. Följ med mig.
Masha.
Förlåt mig.
Det var hemskt där idag.
De älskade varandra så mycket, det är jag säker på-
-men du ser vad det blir och man önskar man kunde...
Är nåt fel... Masha?
- Jag ska tillbaka till Moskva. - Va?
Chertkov pratade med mig i eftermiddags.
Han sa att jag kunde vara till mer nytta där.
- Vilket betyder... - Han straffar oss, han straffar mig.
Han straffar mig för att vara vänlig mot Sofia.
- Det här är Chertkov. - Vi svek honom men jag bryr mig inte.
Det gör inte jag heller, men du får inte ge dig av.
Jag ska tala med honom, jag ska få dig att vara kvar.
- Nej, jag vill ge mig av. - Va?
Jag lämnar rörelsen.
Slå dig ner.
- Du får inte lämna Tolstoj. - Det gör jag inte.
När jag läste hans självbekännelse så rörde den mig, Valya.
När han sökte efter frihet.
Frihet från ilska, frihet från tillgivenhet,-
-frihet från allt skrock och struntprat från kyrkan.
Det rörde mig så mycket.
Det var det jag trodde det skulle handla om. Är det inte det?
Frihet och kärlek?
De blandar ihop det.
Följ med mig.
Snälla?
Jag kan inte.
- Jag går till mitt rum. - Vänta.
Masha.
Snälla, Masha. Jag kan inte.
Jag behöver dig.
Jag vet det.
Jag vet.
Vad var det? Jag minns inte.
- Var det din..? - Nej, nej.
Vila du nu.
Vila du.
Är allt i sin ordning?
- God eftermiddag, Lev. - Är det en?
Det här garanterar att dina samlade verk lever i det offentliga rummet.
Dina verk är nåt som tillhör det ryska folket.
Och nu kommer de alltid ha tillgång till dem.
Ja?
- Jag behöver en penna. - Självklart.
- Jag... - Vad?
- Jag har ingen penna. - Hur kan en sekreterare inte ha det?
Han är också en sekreterare, fråga honom.
Valentin Fedorovich, har du en penna?
Ja, jag har en penna.
Mår du bra?
Jag är en konspiratör och inget annat.
Lev Nikolayevich... får jag fråga en sak som inte har med arbetet att göra?
- Givetvis, min kära. - Älskar du din fru?
Sofia var så ung och ren när jag uppvaktade henne-
-att det inte kändes möjligt att jag skulle kunna få henne.
Jag ville inte berätta hur jag kände, men ändå-
-var det just det jag ville.
Så jag skrev en rad av bokstäver och frågade om hon kunde tyda det.
Till en början var hon helt förvirrad och trodde det var ett spel.
Så jag gav henne en ledtråd.
"De två första Y:na står för din ungdom".
Det var allt jag sa och sen... hände nåt mirakulöst.
Hon sa:
"Din ungdom och din längtan efter lycka-
-påminner mig grymt om min ålder och omöjligheten av lycka för mig".
Hela frasen, min fras. Som om hon läste mina tankar.
I det ögonblicket visste vi att vi alltid skulle vara tillsammans.
De första åren var vi... otroligt... skrämmande...
Lyckliga.
Och nu det här.
- Jag lämnar Telyatinki. - Verkligen?
Ja, jag ska åka till Moskva.
Hon har lindat dig runt sitt lillfinger.
- Du sa att rörelsen handlar om kärlek. - Ja, kärleken som han lär oss.
Kärleken som binder alla människor tillsammans.
Jag har aldrig träffat människan.
Jag har bara träffat män eller kvinnor. Ofullkomliga män och kvinnor.
Lev lär oss också att kärleken inte kan vara svagsinnad.
Den kan inte vara dum.
Åk, vi kommer att sakna dig.
Vår naiva känslomänniska.
Leovochka?
Kashnikov vill köpa rättigheterna till ditt verk efter din död.
Då ska jag se till att dö så fort som möjligt.
Var inte dum. Titta han erbjuder en miljon rubel.
- Hur kan du inte vara nöjd? - Jag skriver för personer, inte förlag.
- Vart ska du? - Valentin vill träffa mig.
Visst, gå du och låt din eländiga familj svälta!
Ingen svälter i det här huset. Tvärtom...
Vårt privilegium upprör mig.
Ja men du är först med att förse dig!
Har alltid varit.
Vad är det, min pojke? Du ser ledsen ut.
Vad vill du berätta?
Vad håller du på med?
- Hur kunde du göra så här mot mig? - Du är inte frisk.
Du sårar mig hela tiden.
Du bryter ned mig tills ingenting finns kvar.
Jag vet inte vem jag är längre.
Jag läste din dagbok.
Jag vet vad du har gjort.
Om du uppför dig så här, har jag inget val.
- Ge mig pistolen. - Nej!
Ge mig pistolen, snälla.
Jag vill att du stannar här ikväll.
Ja, självklart.
Upp med dig, Valentin.
Han åker.
Packa bara det viktigaste.
Inget som inte är absolut nödvändigt. Vi måste skynda oss.
- Vart tänker du åka? - Vi behöver ingen plan.
En lykta, det är väldigt mörkt ikväll.
Och apparaturen för att ge ett lavemang.
Allting är klart.
- Mår du bra Dushan? - Snälla, kör försiktigt.
Pappa?
Han har ändrat sig. Han går tillbaka till huset.
Vill du gå tillbaka?
Nej.
Det här livet är bakom mig nu.
- Hjälp mig upp. - Självklart.
Ge det här till Sofia.
Sköt om dig.
Gråt inte. Jag skickar efter dig när jag kan.
Åk.
Han är borta.
- För alltid? - Jag tror det.
Sasha, du vet var din pappa är. Det är ingen tid för lekar nu.
Grevinnan, det här är till dig.
Min ställning i huset har blivit outhärdlig.
Det jag gör nu är vad människor ofta gjort...
...lämna sitt världsliga liv bakom sig, för att spendera sista tiden i fred-
-och ensamhet.
Dammen.
- Mamma! - Grevinnan!
Snälla försök förstå och kom inte efter mig-
-även om du hittar var jag är.
Det skulle bara göra saken värre och inte ändra mitt beslut.
Jag ber om din förlåtelse för allt jag har gjort mot dig-
-såsom jag förlåter dig för allt det du har gjort mot mig.
Grevinnan!
Mamma!
- Mamma! - Jag har henne!
- Dra upp henne! - Mamma!
Hämta en doktor fort!
Vänd henne.
Tack gode Gud.
Ivan, åk till stationen och ta reda på vilket tåg han tog.
För Guds skull.
Nu måste vi få dig i säng.
Tack.
Hon är helt utmattad. Hon sov i nästan 4 timmar.
Det är bra att hon kan sova. Smärtan avtar lite då.
Även oväsendet avtar lite.
Kom in.
- Ett meddelande, fröken. - Till mig?
Från din far.
Min älskade Sasha! Jag har stannat för att vila i Shamardino.
Jag väntar här tills du kommer.
Be Valentin att ta hand om din mamma.
När du kommer så fortsätter vi söderut tillsammans.
Din älskade far.
- Alla har åkt. - Jag är här.
Du skriver till din tjej, så förtjusande.
Jag är inte säker på att hon är min tjej.
- Men du tror väl att ni ses igen? - Jag hoppas det.
Ja.
Jag vet att du vet var han är, Valentin.
Jag ska inte be dig att förråda hans förtroende.
Jag vill bara att du åker till honom.
Jag måste få träffa honom och prata.
Jag kommer inte att ställa till med nåt, det kan du lova honom.
Jag vill bara träffa honom.
''Tolstoj överger hemmet. Vistelseort okänd.''
''Jasnaja Poljanas visdom flyr sin väg.''
Det är Tolstoj.
Jag hoppas att det inte är för mycket för honom.
- Var är vi? - Allt är bra.
Låt mig ta tempen på dig.
Se så.
Gå försiktigt.
Vi har kommit till världens ände.
ASTAPOVO SÖDRA RYSSLAND
Det här är stinsen. Du får bo hos honom så länge du vill.
Vi har tur för det finns inga värdshus i närheten.
Du får det bekvämt här pappa.
Vi andra hittar något enkelt eller sover på stationen.
- Och sen åker vi vidare. - Ja och sen åker vi vidare.
Ursäkta?
Jag skulle vilja skicka ett telegram tack.
Vid Astapovo. Stopp.
Tolstoj sjuk. Stopp.
Hög temp... Skicka det till grevinnan Sofia Andreyevna Tolstoj.
Jasnaja Poljana i Tulskaja oblast.
Snälla, kom tillbaka.
Oron över Lev Nikolayevichs hälsa har uttryckts-
-av så vitt skilda personer som Henry James och Joseph Conrad.
Lev Nikolayevich har 40 graders feber. Det är 104 grader i Fahrenheit.
Hans blodtryck är för högt och ligger på 180 genom 100.
- Var är han, ta mig dit. - Den här vägen.
Han åkte, häpnadsväckande! Han åkte faktiskt till slut.
- Han är mycket sjuk. - Det är en triumf för rörelsen.
Han ser så liten ut.
Pappa.
Åh, det är du.
Min kära vän, vad ska det här betyda?
Jag behövde få träffa dig.
Tack ska du ha.
Vi har mycket att göra.
Har du träffat Sofia?
Jag har inte sett någon mening med det.
Hon lär komma så småningom.
- Vi kommer att vara redo. - Redo för vadå?
Ursäkta, men det är tid för ditt lavemang.
Be inte om ursäkt, min vän. Det har blivit en världsnyhet.
God morgon, mina herrar.
Lev Nikolayevich sov relativt lugnt inatt.
Hans temp ligger kvar på 40 grader och hans blodtryck är också för högt.
Han är dock klar i sinnet och full av mod.
Det är grevinnan.
Är hon här?
- Var är hon? - Det är grevinnan!
Grevinnan Sofia.
- Hon kommer hit. - Inte förrän hon har ljugit för dem.
Jag ska prata med henne.
- Jag vill träffa min man. - Ja.
Jag vill träffa honom nu!
Valentin. Jag vill träffa honom, snälla.
- Det är nog inte rätt tidpunkt för det. - Det är rätt tidpunkt för mig.
Det är nog bättre om du väntar...
Det var på grund av dig han åkte.
- Jag vill träffa min man. - Han är för svag, mor.
Han är tydligen inte för svag för att träffa er.
Vill du verkligen göra det här?
Så jag är den spetälske utanför, medan han sover med djävulen själv.
Chertkov är här för att far vill det.
- Stämmer det? - Ja.
Berättade du att jag nästan drunknade i dammen?
Det behövde vi inte. Tidningarna har skrivit om det.
- Snälla vi går tillbaks. - Vad sa han?
Han sa att han skulle bli upprörd om du tog livet av dig.
- Han skulle bli upprörd? - Fruktansvärt upprörd.
- Men han kunde inte agerat annorlunda. - Jag vill träffa honom.
- Han är min man och inte din. - Du är odräglig.
Och du är en stenhjärtad slyna till dotter.
Jag förlorade 5 barn, varför var inte du en av dem?
Är du klar?
- Kan du ta mig tillbaka, Valentin? - Självklart.
- Jag uppförde mig ganska illa, va? - Nej, grevinnan. Oroa dig inte.
Det här är till dig.
- Är det här rent? - Såklart att det är rent.
- Vad är det Dushan? - Lyssna på honom.
Jag är ju doktor för Guds skull.
Sofia?
- Sofia? - Vad är det?
Hon är här, eller hur?
- Hon är här. - Du inbillar dig bara.
Sasha!
- Var är din mor? - Hon är hemma.
Om hon vill träffa mig så kan jag inte neka henne det.
Kommer hon hit?
Det går inte att...
Att vadå?
Jag vill skicka ett till telegram, tack.
Vid Astapovo. Stopp.
Tolstoj sjuk. Stopp.
Förkrossande. Stopp. Snälla, kom.
Skicka det till Masha... Maria Filipovna Melinova.
- Du ljög för honom. - Sänk rösten.
- Du hörde att han vill träffa henne. - Och vad tror du hon kan tillföra?
- De har varit gifta i 48 år. - Låt mig berätta-
- fåfänga, bråk och oväsen. - Hon lovade att...
Lovade vad? Du vet hur hon är.
Tror du verkligen att hon är kapabel att behärska sig.
De har haft ett helt liv tillsammans.
Du är ett offer för hennes romantiska nonsens.
Och du glömmer att hon vill förstöra allt vi gör.
Hon reser hit med en skenhelig liten präst.
De här människorna är gamar. Och de väntar in i det sista-
-för att välkomna honom tillbaka till kyrkan, det är deras fantasi...
En avsvärjelse på dödsbädden. Förstår du vilken skada det skulle göra?
Allt det han har drömt om och allt det vi har jobbat för-
-kommer att vara borta. En enkel, ädel död-
-är vad vi vill ha.
Det är vad han vill ha.
Nej, du vill skapa en ikon. Du vill att människor ska knäböja-
-framför en bild som du skapar. Men det är inte vad han vill.
Det ger honom ingen ro.
Han vill träffa henne. Låt henne komma.
Jag kommer att göra allt för att förhindra det.
Bilden som du vill skapa kommer att likna dig mer än honom.
Valentin?
Det kan inte stämma. Hans feber har gått ned.
Ja men...
Hans puls, du förstår den är...
Min kära...
Ska jag kalla på henne?
Han skulle ändå inte veta vem hon är.
Ja.
Ta på dig kappan. Det är kallt.
Grevinnan, kan du berätta nåt? Är han döende?
Är han död?
Leovochka! Leovochka, min älskling.
Min älskling. Snälla förlåt mig, snälla!
Jag är en idiot och en självisk kvinna, men jag älskar dig.
Snälla tro på mig.
Snälla, försök förstå mig.
Förlåt för att jag varit elak och dum.
Mor... Behärska dig.
- Skriker jag? - Du måste behärska dig.
Ja, ja jag ska.
Du pratar inte, men jag hör dig.
Älskar du mig Leovochka?
Jag slutade aldrig min lilla fågel.
Och du slutar väl aldrig?
Nej... aldrig.
Eller någonsin lämna mig igen?
Nej, aldrig igen.
Bra.
Nu åker vi hem.
Första stoppet.
Andra avslutet.
Tio minuter efter sex på morgonen-
-gick en stor själ bort från den här världen.
Lev Nikolayevich Tolstoj...
- Jag är ledsen, men han är borta. - Jag vet.
Men jag kom för dig, Valya.
Jag kom för dig också.
Må Gud vara med dig, Sofia Andreyevna.
Gud välsigne dig!
Vi ber för dig, grevinnan!
1914 tilldelade den ryska senaten Sofia copyrighten för hennes makes arbete.
Hon dog fem år senare i sitt älskade hem.
Vladimir Chertkov förblev en hängiven Tolstojan för resten av sitt liv.
Han dog i Moskva 1936.
Valentin Bulgakov lämnade Ryssland för Prag.
Han blev mycket känd i Europa som författare och som en frispråkig-
-deltagare av den pacifistiska rörelsen. Han dog 1966.
Svensk text: Toya, vic och robin8
www.SweSUB.nu - För bättre texter